VÁCLAV KOVÁŘ
Malíř, samouk, primitivista, vypravěč všedností a užívač života.
- narozen 24.5.1982 v Liberci
- r. 2000 vyučen strojním zámečníkem
- 2001-2002 civilní služba v ekologické organizaci (místo vojny)
- 2002-2016 různé práce jako zaměstnanec, později jako živnostník (skladník, stavba komínů, činění kůží, realizace zábavních hospodských automatů Červi dle vlastního návrhu)
- 2007 první olejové barvy a pokusy o malbu
- 2012 rozhodnutí přijmout malířství jako svou životní cestu
- 2016 založení soukromé výtvarné školy Ateliér Václava Kováře
- 2020 v době vrcholu školy (3 učebny, 11 lektorů, na 180 semestrálních studentů), ukončení činnosti školy, pro nedostatek času na vlastní tvorbu
- 2020 první kroky realizace myšlenky výtvarného sdružení Nevzdělanci
- 2021 první malování společného, procesistického obrazu
![](https://procesiste.com/wp-content/uploads/2022/09/profilovka-fb-cb-1024x1007.jpg)
Pár slov o mne...
Na své cestě životem se neustále učím. Zajímám se o život, jeho podstatu a principy samotného bytí. Nejvíce spoléhám na osobní zkušenost, ale také rád naslouchám a nechávám se obohacovat myšlenkami ostatních lidí napříč filosofickými i náboženskými směry. Snažím se být maximálně otevřený a nesoudit. Mám za sebou různé psychedelické zkušenosti, pobyt ve tmě další a interní prožitky, které mě posouvají blíže k intuici a duši, namísto myšlenkových struktur.
Otevřené vidění světa se přirozeně propisuje i do mé tvorby. Vnímám svět jako dokonalý, včetně všech jeho (zdánlivě) temných stránek a tak jsem si vědom, že žádný obraz nemůže plně obsáhnout nekonečnou krásu prostoru kolem nás. Ve své tvorbě se tedy snažím najít vizuálně emoční esenci, která může k divákovi promluvit i bez nutnosti chápat celky světa. Věřím v jednoduchost a čitelnost, obohacenou o autorské vidění.
Tematicky mě vždy nejvíce bavila figura/akt, zejména ženy. Asi proto, že jako muž, tyto bytosti vidím vně a nemohu nikdy dosáhnout plného pochopení. To, v kombinaci přirozeného vnímání krásy, bylo pro mě vždy dostatečně silným motivem pro malbu. Zároveň jsem však časem dospěl k tomu, že krásu světa vidím všude kolem sebe a tak se můj tematický záběr nijak neomezuje. Maluji, krajinu, zátiší, věci uměle aranžované i přirozeně vzniklé, maluju naživo, z fotky i z hlavy. Největší pocit vyladění mám ale vždy při malování naživo. Myslím, že tam je jádro opravdového malířství. Jít životem a malovat.
![Vaclav lino Vaclav lino](https://procesiste.com/wp-content/uploads/elementor/thumbs/Vaclav-lino-pvfjkqsq5phogaowjjyuks5cfishl7rjotrmsxht3g.jpg)